Director:
Olivier MarchalCámara:
Denis RoudenMúsica:
Erwann KermorvantReparto:
Gérard Lanvin, Tchéky Karyo, Daniel Duval, Valeria Cavalli, Dimitri Storoge, Olivier Rabourdin, Francis Renaud, François Levantal, Estelle Skornik (más)Sinopsis(1)
Tras crecer en un miserable campo gitano, Edmon Vidal, alias Momon, conserva un sentimiento de familia, lealtad inquebrantable y orgullo de su origen. Sobre todo, ha mantenido su amistad con Serge Suttel, con el que descubrió la vida en prisión por algo tan ridículo como robar cerezas. Los dos acaban inevitablemente metiéndose en el crimen organizado. El equipo que formaron La Banda de los Lioneses, llevó a cabo más célebre robo armado de principios de los 70. Su auge imparable acabó en 1974 con un arresto espectacular. Cercano a los 60, a Momon le gustaría olvidar esa parte de su vida. Ha encontrado la paz junto a su mujer Janou, quien tanto sufrió en el pasado, y a sus hijos y nietos, quienes respetan enormemente a este hombre sencillo de principios universales, de cabeza clara y lleno de bondad. Pero entonces Serge Suttel, que no ha abandonado nada del pasado, entra de nuevo en escena. (Vértigo Films Esp.)
(más)Reseñas (6)
Po hokejovém zápase Česko-Slovensko, který mi vždy působí těžké útrapy, neboť nevím, komu mám fandit, jsem nechal zapnutou STV 1, která již delší dobu vysílá kvalitní evropské filmy se zaměřením na moji oblíbenou Francii. O Les Lyonnais vím delší dobu, jelikož jsem k nim psal i obsah. Francouzské krimi v režii Oliviera Marchala slibuje pořádnou porci zábavy, naturalistických scén a nejspíš nemůže zklamat. Bohužel pro mě jsem se musel potýkat s celotýdenním spánkovým deficitem, takže jsem v první půli filmu párkrát zaklimbal, což mi orientaci v ději příliš neusnadnilo. Ačkoli mám rád prostřihy z minulosti a dvě dějové linie v knihách a filmech, v tomto případě to na můj unavený mozek působilo příliš rušivě, šlo to natočit jinak. Občas jsem měl pocit, že se dívám na mozaiku krátkých příběhů, které mají něco nastínit, ale nic zásadního sdělit. Vzpomněl jsem si hned na Mon père Francis le Belge, kterému jsem vyčítal totéž. Druhá půlka byla už hodně svižná a zbytečně neunavovala prostřihy. Lanvin i Karyo na jedničku. Obecně řečeno, Francouzi zkrátka vždycky uměli natočit výtečnou kriminálku a vysokou kvalitu stále prokazují.
()
I've found that I have a big soft spot for these biopic gangster films lately, and since this one is from France, there's no problem. An excellent, atmospheric and gritty affair with quality actors and a captivating story that draws you into the plot and leaves you gasping for breath at the end. 80%
()
Even a sleeping gangster is still a gangster. So when an old friend in arms owes money to the younger guys, not to mention a demanding new police commissioner, you have to pull out the guns from under your leather jacket and settle the score the French way, despite your wife's lamentations, i.e., without unnecessary bullshit, without the need for flashy gunplay, and with stone-faced protagonists who could easily substitute for nails in a coffin, which is what former police badge-wearer Olivier Marchal does best these days.
()
A decent French crime movie that fully meets the conditions France has set for crime movies in the past. The only thing that bothered me was the way the story was narrated, which jumps from the past to the present like a new bouncy ball. I also had a feeling that the movie didn’t have as much regard for emotion as other movies. It’s simply an incredibly raw topic and Gérard Lanvin is showing a perfect performance, but one important thing is missing. And that’s that in the 102 minutes, I should feel something for his character. So when the finale came, which was appropriately brutal for a French movie, I had this weird feeling that even though it pretends to be a classic French crime movie, it still lacks the emotions I need.
()
This time Marchal filmed a story from the other side of the barricades but that’s about the only significant difference from his earlier pieces. Perhaps also, the historical storyline reminds one considerably of Placido’s Crime Novel. Otherwise, it’s all as we might expect; in other words, an uncompromising, rough crime movie, loosely based on real events which stands firmly on atmosphere, male friendship and the performances of charismatic sixty-year-olds (this time, instead of Auteuil, the equally fantastic Lanvin).
()
Anuncio